- Óda na smrť -
Titulky preložilo Škaredé Káčatko
Tento seriál je nakrútený na základe životov Kim Woo Jina a Yoon Shim Deok.
Niektoré časti seriálu môžu byť fiktívne.
4. augusta, 1926, 4. hodiny ráno Loď Deuksuhwan
Kajuta č.3
Prepáčte,
ale mohli by ste moju batožinu poslať domov?
TOKIO, 1921
Život je ťažký a môže vás týrať,
no vážte si samého seba
a milujte druhých.
Všetci ľudia sú si rovní.
Všetkých nás ťaží ten istý osud.
A všetci podliehame nešťastiu.
Čo si o tom myslíš?
Myslíš si, že to môžme použiť na našom turné po Joseone?
"Kim Young Ilova smrť".
Tento scenár chcem použiť na naše prvé vystúpenie.
Super!
- Super! - Dokázali sme to!
Keby vás niekto započul, pomyslel by si, že ste oslobodili našu krajinu. /urobili prevrat.
Si rád, že sa na to vystúpenie použije tvoj scenár?
Ten scenár musí byť naozaj super, keď ho vedel oceniť taký umelec, ako je Woo Jin.
Kim Young Ilova smrť
Dobre, s týmto vám oznamujem,
že sme sa zhodli na troch scenároch, ktoré použijeme počas nášho turné.
Verím, že nám toto turné vydá dostatok peňazí
na podporu rozvoja umeleckých smerov v Joseone.
Okrem toho, takéto akcie budú určite
motivovať ľudí aby,
šírili a podporovali umenie v našej krajine.
Šírenie umenia a pozdvihnutie národnej pýchy je super,
ale prečo musím trpieť práve ja?
Máme na výber?
V napodobňovaní žien si jednoducho najlepší.
Ja?
Sedí tu skutočná žena, tak prečo sa mám vydávať za ženu?!
Zabudol si,
ako naša Gi Ju hrá?
Veď som ti povedala, že mám na starosti hudobný doprovod.
Ak sa ti naše rozhodnutie nepáči, viem o niekom, kto by bol na tú rolu ako stvorený.
Kto? O kom to hovoríš?
Hovor! Kto je to?
No...
Kto je to?!
Počkaj.
Pozri sa na text
a povedz mi, o čom je posledný verš.
Hovorí o žene, ktorá čaká na svojho milého.
Presne tak. Toto vzácne dielo
je o žene, ktorá smúti a čaká na svojho milého.
Tá žena ani nevie, kedy sa jej milý vráti.
Takže by si nemala spievať s takou radosťou v hlase.
Dobre, rozumiem.
Shim Deok.
Už si niekedy niekoho ľúbila?
Ešte nie, madam.
Pieseň, ktorá nie je zaspievaná od srdca neberú ľudia vážne.
Dúfam,
že jedného dňa pochopíš podstatu
tejto piesne a jej krásneho textu.
Dobre, keďže také pocity ešte nepoznáš,
čo keby si sa pokúsila napodobniť ten pocit a skúsiť to ešte raz?
Áno, madam.
Shim Deok.
Zväz?
Áno, je to zväz tvorený joseonskými študentami a nasledovníkmi joseonského umenia.
Poprosili nás, či by sme im neprichystali nejaké vystúpenie počas tohtoročných letných prázdnin.
A na čo je dobré to vystúpenie?
Ten zväz má jediný cieľ a to je získať dostatok peňazí na postavenie divadla.
Našim cieľom je propagovať nové muzikály a zahraničné umenie,
ktoré by vedelo potešiť ľudí.
Nie je....
Nie je to nebezpečné?
Nie som si istá, či sa do toho chcem zapojiť.
Príď sa aspoň pozrieť.
Rozhodnúť sa môžeš až potom.
Tak dobre, prídem sa iba pozrieť.
Dobre.
8-4 TOTSUKA, SHINJUKU, TOKIO
Pozeraj sa.
Pozri sa, čo ti všetko láska môže zobrať.
V momente keď podceníš lásku a dáš jej prívlastok "pochabá" zistíš,
že si urobil veľkú chybu.
Láska je sebecká.
Láska je nemilosrdná.
Takeo Arishima.
Nesúhlasím s ním.
Ako môže niekto niekoho milovať, bez toho, aby odovzdal kus samého seba?
Je to láska, a proti nej sa nedá bojovať.
Byť skutočne zamilovaný znamená bezhlavo niekoho milovať a odovzdať sa tomu druhému.
Prečo čítate japonskú knihu po kórejsky?
Vysvetlím vám to, keď mi poviete, prečo ste sa sem vlúpali.
No...
Dvere boli otvorené.
Zavrel som ich.
Okrem toho, nedovolil som vám sem vstúpiť.
Je mi neskutočne ľúto, že som narušila vašu čajovú besiedku s knihou.
Dovidenia.
Si tu skoro.
Už....
Už ste sa zoznámili?
Asi nie...
Toto je Yoon Shim Deok.
Má 25 rokov.
Študuje operný spev na univerzite Ueno.
A toto je Kim Woo Jin.
Taktiež má 25 rokov a študuje anglickú literatúru na univerzite Waseda.
Až teraz som zistil, že ste rovesníci.
- Rád vás spoznávam. - Nemôžem povedať to isté..
Počul som, že ste dobrá speváčka a že ste nedávno účinkovali v jednej divadelnej hre.
Prial by som si, keby ste sa k nám pridali.
Nie, ďakujem.
Nemám na niečo takéto čas.
Dovidenia.
Ak ste skutočne Kórejčanka,
nemali by ste aspoň niečo urobiť pre svoju vlasť?
A preto sa do toho nechcem zapojiť.
Čo tým chcete povedať?
Do Japonska som sa dostala iba z peňazí, ktoré mi požičala vláda.
Čo ak ma vďaka vašej hre vyhodia zo školy?
Prevezmete za niečo také zodpovednosť?
Odmietnete svoju vlasť, len preto, aby ste sa mali dobre?
Naša krajina sa zmieta v chaose, takže aspoň ja chcem mať normálny a pokojný život.
Robte, ako uznáte za vhodné.
Keď som sa dozvedel aký odbor študujete, nemal som veľké očakávania.
Želám vám vo vašom živote veľa šťastia.
Tak dobre, pridám sa k vám!
Ale...
Ale mám dve podmienky.
Pridá sa k nám, ale bude iba spievať?
A keď sa jej bude zdať, že stojíme na hrane zákona,
okamžite vycúva a odíde?
Toto sú jej podmienky?
Skutočne chceš prijať jej podmienky a privítať ju medzi nás?
Myslím si, že spev našej hre iba pomôže.
Slečna Yoon sa k nám pridá už od ďalšieho nácviku.
Čo je to za človeka?
Je to dobrá žena. Veľmi úprimná a priamočiara.
Dobre, pred dnes to bude všetko.
TAKEO ARISHIMA
Čo je to za človeka?
Je to nerozvážny typ človeka.
Tak prečo si súhlasila s tou hrou
a pridala si sa k nemu?
Nepovedala si, že to môže byť nebezpečné?
Chcem vedieť, či je vo svojom remesle dobrý.
- Vo svojom remesle? - Chcem vedieť, aká je tá divadelná hra.
Chcem vedieť, či je tá hra natoľko dobrá,
že mu dáva privilégia na to, aby ma urážal.
A ja mu na oplátku ukážem,
aká som dobrá speváčka.
Ahá...
Pán Kim!
Ďakujem.
Váš otec vám posiela listy
každý jeden deň.
Je to od neho veľmi milé.
KIM WOO JIN SHINJUKU, TOKIO
Utrať tie peniaze na rozumné veci.
Nekupuj si hlúpe knihy
a ani si ich neklaď na stôl.
Dovolil som ti študovať anglickú literatúru, tak ako si chcel,
ale keď dokončíš svoje štúdium, pekne sa vráť do Joseonu
a ži svoj život tak, ako ti poviem.
Maj sa.
Spolupráca s Gi Ju
bola fantastická, ale tá melódia bola až príliš smutná.
Chcem, aby tá pieseň znela radostne, keďže každodenný život je až príliš depresívny.
Gi Ju, prepáč za moje tvrdé slová.
Ale si výborná klaviristka.
Prosím ťa!
A...
S hudobnou časťou sme skončili,
takže sa presuňme na divadelnú časť.
Kyosuke Tomoda nám bude pomáhať s réžiou.
Kyosuke Tomoda.
Rád vás všetkých spoznávam.
Heung Su.
Môj osud leží v tvojich rukách!
Hwa Bong!
Počkať.
Tak sa tvári niekto, kto objíma svojho milého?
Daj mi minútku!
Hovorím, aby si mi dal minútku!
Nezvládnem to.
Prestaň fňukať, inak ti dám na starosť horšie veci.
Bože, Woo Jin! Zlepším sa!
Heung Su, polepším sa!
Milujem ťa, Heung Su.
Dobre. Pre dnešok by sme skončili.
Bože.
- Dobrá práca. - Dobrá práca.
Shim Deok, išla by si so mnou na večeru?
Prepáč, ale musím ísť s niekym zakopať vojnovú sekeru.
Čože?
Odišiel.
Bože.
Dobre.
Poprosím si jednu misku ryžových rezancov.
Nepovedal som, že je to pre vás.
Objednal som ich pre seba.
Poprosím si...
Žartujem. Objednal som ich pre vás.
Ďakujem.
Prečo...
Prečo ste tak rýchlo odišli?
Bol som hladný.
Ako ste vedeli o tomto mieste?
Na okolí nežije žiaden Kórejčan, ktorý by nevedel o tomto mieste.
Pravda.
Dobrú chuť.
Počkajte! Chcem vám niečo povedať!
Týmto tempom vypijete celú fľašu.
Čo ste mi chceli povedať?
Ako ste mi to mohli urobiť?
Od nášho prvého stretnutia
sa na mňa pozeráte s odporom.
Myslíte si, že som patetické dievča, ktoré sa nezaujíma o svoju krajinu.
To nie je pravda.
Divadelné predstavenie v našej rodnej vlasti?
To je úžasné,
ale zmení sa tým niečo?
Naša krajina je navždy zatratená,
myslíte si, že nejaká hudba a hra zmení tento fakt?
Umenie nemá takú moc.
Máte pravdu.
Lenže...
Iba sa snažím spomínať na moju vlasť svojim vlastným spôsobom.
Naša krajina je vo vojne,
no touto hrou chcem všetkým ukázať,
že náš duch je ešte stále nažive.
Neprišli ste sem spievať
pre tento istý dôvod?
Hovoríte, že sa mýlim,
no prečo ste skritizovali druhých,
no moje vystúpenie nie? Bolo to trápne.
Nemal som čo povedať.
Čože?
Nemal som na to čo povedať,
pretože to bol úžasný výkon.
Keď sme sa prvýkrát stretli,
spýtali ste sa ma, prečo čítam japonskú knihu po kórejsky.
Čítam v kórejčine pre to, aby som nezabudol odkiaľ pochádzam.
Ešte niečo?
No, nie...
Ak to bude všetko, mali by sme už ísť.
Nemohol si to povedať skôr?
Kim Woo Jin...
A čo vaša rodina?
- Pozri sa... - Moja chudera mama a sestra...
Chcem, aby si tú vetu povedal s väčším zúfalstvom.
- Neznelo to smutne. - Shim Deok.
Oh, áno.
- Začneme? - Pravdaže.
Ale....
Tieto nácviky určite nie sú lacná záležitosť.
Koľko platíte za prenájom?
Každý niečo prispeje,
ale o financie sa najviac stará Woo Jin,
ktorý skoro všetko platí zo svojho vrecka.
Nan Pa mal v niečom pravdu.
Povedal, že Woo Jinova vášeň
pre literatúru a divadlo nemá hraníc.
Nepáči sa mi a spomienka na neho je veľmi bolestivá...
Bože, meškám lebo prší,
ale vidím, že ostatní sú už tu.
Prepáčte, Myeong Hui.
Stalo sa niečo Woo Jinovi?
Za posledné dva dni som ho tu vôbec nevidela.
Bojím sa o našu hru, keďže on je náš hlavný režisér.
Nemusíte sa báť, slečna Yoon.
Po pár dňoch v posteli sa sem určite doplazí.
Je...
Je Woo Jin chorý?
Toto je izba pána Kima.
Ďakujem.
Ako plynie čas,
po lícach sa kotúľajú slzy od bolesti, ktorá vyžaruje z nezahojenej rany.
Už nezvládam tú bolesť a preto plačem.
Prečo ma tá rana tak páli,
ako keby v nej planul oheň?
- Keby som bol dieťa, - Keby som bol dieťa,
a plakal by som od bolesti,
mama by išla po doktora.
Keby som bol dieťa,
mama by mi priložila ľadový obklad na moje horúce srdce.
Keby som bol dieťa
a zmohla by ma choroba,
spánok by všetko vyliečil.
Lenže nie som dieťa
a tá rana je čoraz hlbšia a hlbšia.
Keby som bol dieťa...
Od Soo Sana.
Kto je Soosan?
Čo tu robíte?
Titulky preložilo Škaredé Káčatko
Klopala som!
Nevlúpala som sa sem...
Myeong Hui mi povedal, že ste ochoreli.
Nie je nič horšie, než ochorieť v cudzine
a byť v dome úplne sám so svojimi myšlienkami.
Priniesla som vám ryžovú kašu.
Keď som bola v Gyeongseongu,
varila som ju pre mojich mladších súrodencov
a neskutočne ju milovali...
Vidím, že vám neprišla na chuť.
Aj tak by ste ju mali zjesť!
Potrebujeme vás.
Spisovateľ by mal mať svoje knihy na stole
a nie na špinavej zemi.
Mali by ste už odísť.
Pôjdem, keď prestane pršať.
Nepriniesla som si žiaden dáždnik.
Prišli ste sem v tom daždi?
No...
Na ceste sem nepršalo.
Požičiam vám môj dáždnik.
Nerada si požičiavam veci od druhých ľudí.
Už prestalo pršať.
Čože? Už?
Kam si to predtým odbehla?
Išla som na vzduch.
Woo Jin.
Myslel som si, že budeš v posteli ešte niekoľko dní. Máš sa dobre?
Áno, vďaka jedlu od niekoho špeciálneho.
A kto je tá špeciálna osoba?
Od Myeong Ha som sa dozvedela,
že každý rok o takomto čase ochoriete.
Dnes je výročie smrti mojej matky, tak som si zobral voľno.
Nenávidím to stále niekomu opakovať a tak radšej poviem, že som chorý.
Moja matka zomrela, keď som mal päť rokov
a môj otec sa neskôr ešte trikrát oženil.
Bol som veľmi malý,
takže si mamu príliš nepamätám
a snažím sa držať každej spomienky, na ktorú si spomeniem.
Preto si vždy zoberiem voľno, aby som si zaspomínal.
Hovorím vám to iba preto, lebo ste si mysleli že som chorý.
Nechcem, aby vzniklo nejaké nedorozumenie.
Možnosť spomínať na niekoho blízkeho
je skutočne krásny pocit.
Som si istá, že je vaša mama v Nebi veľmi šťastná.
A tá báseň, ktorú som čítala...
Bola prekrásna.
Potešila by som sa,
keby som si mohla ešte niečo z vašej tvorby prečítať.
Napísali ste aj nejakú divadelnú hru?
Nie, ešte nie.
Nechceli by ste to vyskúšať? Milujete predsa divadelné hry.
Prečo nič nehovoríte?
Nemáte radi divadlo?
Milujem ho...
Čože?
Divadlo. Milujem divadelné hry.
Pravdaže.
Neuvedomila som si, že sme zašli až tak ďaleko.
Dovidenia.
Ďakujem vám.
Ďakujem, že ste mi upratali tie knihy.
Oh....
Aká bola vlastne tá kaša?
Bola dobrá, však?
Nemôžem povedať to isté...
Čože? Veď som ju urobila špeciálne pre vás!
Iba som vás napodobnil.
"Nemôžem povedať to isté..."
Hej!
Musíte mi pomôcť!
Čo sa deje?
Moja mama je v kritickom stave.
- Práve som sa dopočul... - Otvorte dvere!
Kto je to?
Otvorte dvere!
Okamžite otvorte tie dvere!
Otvorte dvere!
Práve som bol na rade!
Kto je to?
Otvorte dvere!
Z cesty!
Čo má toto znamenať?
Prehnali ste to!
Ste Kórejčan?
Čo vás sem privádza, pán policajt?
Hovoríš, ako môj krajan.
Ostatní sú všetko Kórejčania?
Sme študenti
a práve nacvičujeme divadelnú hru...
Spýtal som sa, či sú to Kórejčania
a nie na to, čo tu robia.
No...
Áno, sme Kórejčania.
Hovorte v spisovnom jazyku.
Veď aj hovorím.
Kórejčina je môj jediný spisovný jazyk.
Ty hnusné kórejské prasa! Ako sa opovažuješ!
Jasne som ti povedal, aby si hovoril našou rečou!
Pane, jeho japončina nie je dostačujúca!
Ak mi poviete prečo ste tu,
preložím mu to.
V posledné dni
sa tieto kórejské prasce tajne stretávajú,
a kto vie či neplánujú prevrat!
Pane, mi tu prevrat určite nechystáme.
To posúdime my.
Vy dvaja...
- Porozhliadnite sa tu! - Áno, pane!
Hľadajte!
KIM YOUNG ILOVA SMRŤ
Toto je scenár pre našu divadelnú hru, pane.
Pane, nenašli sme nič podozrivé.
Pamätaj na moje slová.
Ak uvidíme, že sa správate podozrivo,
okamžite vás potrestáme na základe japonských zákonov!
- Poďme! - Áno, pane.
Z cesty!
Už sme upratali ten neporiadok
a je čas, aby sme sa podelili o svoje názory.
Budeme pokračovať v nácviku našej divadelnej hry?
Alebo by sme mali skončiť?
Osobne si myslím, že by sme mali so všetkým skončiť.
Bojím sa.
Polícia sa tu už neobjaví.
Vytvoriť hru v našom rodnom jazyku
je skutočne veľmi dobré a významné.
Ale ak má byť niekto z nás za to potrestaný,
- som proti pokračovaniu tejto hry. - To čo sa stalo dnes, sa už nezopakuje.
Ten scenár bol upravený
a polícia dobre vie, že nie sme súčasťou zväzu.
Lenže....
Lenže Hae Seong má v niečom pravdu.
Túto hru sme začali na podnet, ktorý sme dostali od zväzu.
Takže nemôžeme úplne poprieť naše konexie s nimi.
To ste všetci takí zbabelci?
Všetci sme sa tak tešili,
že budeme vystupovať v našej rodnej zemi a hovoriť našim rodným jazykom.
Veď to preto sme tak tvrdo pracovali, no nie?
Náš režisér, Woo Jin povedal,
že je všetko v poriadku a nič sa nám nestane.
A preto...
A preto by sme mali pokračovať, dobre?
Čo tam tak sedíte? Choďte si obliecť tie šaty.
Dobre.
Čože?
Opätky máš tam.
Máš noty, však?
Áno, sú na klavíry.
Super! Zvládneme to!
Budeme pokračovať v scéne, v ktorej sme prestali.
Dobre.
Gi Ju.
Najskôr som si myslela, že ste ľahkovážny.
Myslela som si, že je hlúpe bojovať proti niečomu, čo sa nedá zmeniť.
Už si to ale nemyslím.
Je mi jedno, či niečo zmeníme, alebo nie.
Dôležité je, že sa ticho neprizeráme, ale niečo robíme.
Ďakujem.
Ďakujem, že ste zmenili svoj názor.
Aj ja by som sa vám mal poďakovať.
Za to, že ste ocenili moju úprimnosť.
Mladosť.
Mladosť na nás nečaká.
Chladno, ako divoká rieka
a smutne ako vädnúci kvet....
Naša mladosť nám uteká preč.
Preboha!
Prepáč!
Tomoda!
- Prepáč. - Tomoda!
- Prepáč. - Pozrite sa na neho!
Tomoda!
Mal by si si to utrieť.
- Naozaj? - Áno.
Mladosť je ako piesok,
ktorý sa ženie našimi životmi, ako divoká búrka.
Úsmev.
Tá búrka ničí všetko, čo jej stojí v ceste.
Je nemilosrdná.
Za tieto posledné dva mesiace, ste všetci odviedli neskutočne skvelú prácu.
Zajtra odchádzame do Joseonu.
Vrátane Gyeonseongu
budeme vystupovať v desiatich mestách.
Buďte uvoľnení, tak ako počas nácviku
a som si istý, že všetko dopadne výborne.
Tomoda, ďakujem, za pomoc, ktorú si nám poskytol.
Ďakujem.
Nemáš zač.
Veľa šťastia!
Zatiaľ čo budete preč, to tu budem strážiť.
- Ďakujeme. - Veľa šťastia.
- Ďakujeme. - Dobre!
Uvidíme sa zajtra.
Zostávate tu?
Toto mi pripomína deň, kedy som odišla z Joseonu.
Tiež tak krásne svietilo slnko.
Bola som neskutočne šťastná,
pretože som myslela na to, čo všetko ma v škole čaká.
A dnes som taká šťastná, ako v ten deň.
Konečne mám možnosť spievať v mojej rodnej zemi.
- Príďte sa pozrieť na naše predstavenie. - Príďte sa pozrieť.
Príďte sa pozrieť na naše predstavenie!
Dobrá práca.
Prepáčte.
- Príďte sa pozrieť na naše predstavenie! - Pravdaže.
Zoberte toho hnusného Kórejčania do cely!
- Áno, pane! - Áno, pane!
Pred desiatimi rokmi sme mali slobodu.
Lenže dnes v našej krajine
niečo ako sloboda neexistuje.
Na čo čakáte? Chopte sa ho!
Odpusťte mi!
Buď ticho!
Dôstojne s nimi odídem.
Yeong Il!
Bože, som nervózna.
Spievajte tak, ako ste si to nacvičili.
Woo Jin, budete tu stáť a pozerať sa na mňa?
Myslím si, že mi to s tou trémou pomôže.
Dobre.
Myslel som si, že sa do Gyeongseongu nikdy nedostaneme,
no pozri sa, dnes sme mali naše posledné vystúpenie.
Veď to.
Ešte koľko rokov ti zostáva do ukončenia školy?
Promujem už za tri roky.
Čo budeš robiť po škole?
Bože.
Nemal som sa ťa na to pýtať.
Viem, že sa musíš vrátiť domov.
A čo ty, Myeong Hui? Aké máš plány po škole?
Nechcem byť v Joseone, ani v Japonsku.
Chcem ísť niekam ďaleko
a spoznať šíri svet.
Som si istý, že sa z teba stane skvelý spisovateľ a je jedno, kde budeš.
Bolo by super,
keby si aj ty pokračoval v písaní.
Tá hudba ma ťahá na parket.
Gi Ju, pôjdeš si so mnou zatancovať?
Ja?
Shim Deok, hneď sa vrátim.
Smiem prosiť?
No, ja...
Zatancujme si.
Už sa skončilo naše turné.
Určite z toho musíš byť smutný.
Áno.
Bude mi chýbať každý jeden moment,
ktorý sme spolu prežili.
Na čo sa to pozeráš?
Na nič...
Nalejem ti.
Máš rada Woo Jina?
Alebo ho už miluješ?
Je mi jedno, aká je tvoja odpoveď,
ale mala by si s tým prestať.
Prečo...
Prečo by som mala prestať?
Pretože tá bolesť bude rásť s láskou,
ktorú voči nemu cítiš.
Vieš...
Vôbec neviem, o čom to teraz hovoríš.
- Preboha! - Čo sa to deje?
- Čo sa deje? - Kto je to?
Kto je vodca družiny, ktorá mala divadelné turné po celom Joseone?!
Ja! Deje sa niečo?
Chopte sa ho!
Áno, pane!
Čo sa deje?
Nemyslím si, že ho dnes pustia.
Pravdepodobne ho prepustia, až po pár dňoch.
Ten scenár bol cenzurovaný a schválený, tak čo sa stalo?
Počul som, že je to kvôli jednej replike.
Pred desiatimi rokmi sme mali slobodu.
Lenže dnes v našej krajine niečo ako sloboda neexistuje.
Lenže je to pravda!
Bol to fakt! Je na tom niečo zlé?
Prečo ho museli zavrieť?
Chcú z neho urobiť príklad pre ostatných,
ktorí sa opovážia hovoriť v Joseone o slobode.
Ja už pôjdem domov.
Dobre.
Aj my by sme už mali ísť spať.
- POLICAJNÁ STANICA JONGNO -
Vášnivo som si vypočul kliatbu, ktorá bola zoslaná na môj osud.
Ona bola moje Nebo, ktoré mi zoslal na Zem sám Diabol.
- 26. novembra, 1921, Úryvok z denníka Kim Woo Jina, "Stopy srdca".
- Óda na smrť -
Titulky preložilo Škaredé Káčatko